Contents

СТОРІНКИ |  |

3.1. Мета мінімізації логічних пристроїв

3.2. Метод безпосередніх перетворень

3.3. Метод Карно-Вейча

3.4. Мінімізація методом Квайна і Мак-Класкі

Лабораторний практикум

Висновки

Тестування

3.3. Метод Карно-Вейча

Метод діаграм Вейча, удосконалений Карно, застосовують в тому випадку, коли число аргументів не більш ніж 5-6. Карти Карно – це графічне зображення таблиць істинності. Кожній комбінації змінних може відповідати певна клітина карти Карно. У клітину записують значення функції (0 або 1) для даної комбінації початкових змінних. Початкові змінні розміщують по зовнішніх сторонах карти навпроти її рядків і стовпчиків. При цьому значення кожної із початкових змінних належить до всього рядка або стовпчика і дорівнює 1, якщо навпроти рядка (стовпчика) стоїть під дужкою позначення цієї змінної; для інших рядків (стовпчиків) значення цієї змінної дорівнює 0.

Кожна з початкових змінних ділить по-своєму будь-яку карту Карно на дві рівні частини, в одній з яких значення цієї змінної дорівнює 1, а в іншій 0. Кожній клітині карти відповідає певна комбінація значень усіх початкових змінних, а кожна сторона клітини є межею між значеннями змінних. Число клітин карти Карно визначають величиною 2n, де n дорівнює числу початкових змінних.

Наприклад, для функції трьох змінних F(a, b, c), заданою таблицею істинності (табл. 3.1), карту Карно зображено на рис. 3.1 .

Карту Карно для логічної функції, заданої алгебраїчним виразом, можна укласти в такому порядку:

– за числом змінних, які входять у вираз заданої функції, будують карту Карно і розміщують змінні; заданий алгебраїчний вираз зводять до ДДНФ;