Contents

СТОРІНКИ |  |

Недоліком розглянутих перетворювачів кодів (див. рис. 5.40, а ) є те, що сума ваг вхідних сигналів (8 + 4 + 2 + 1=15) більша, ніж сума ваг вихідних (5 + 4 + 2 + 1 = 12), що зумовлює необхідність подавання сигналу 0 на деякі перетворювачі (див. рис. 5.41 ).На рис. 5.40, б зображено елементарний перетворювач кодів, що має чотири входи і п'ять виходів, сума ваг вихідних сигналів якого (10 + 5 + 4 + 2 + 1 = 22) більша, ніж сума ваг вхідних сигналів (8 + 4 + 2 + 1 = 15). Такий перетворювач дозволяє зменшити число мікросхем, які використовують для побудови перетворювача двійкового коду на двійково-десятковий код (рис. 5.46 ), оскільки на значення двійкових чисел, поданих на входиелементарних перетворювачів, зняті обмеження.

Перетворювач кодів, що має п'ять входів і шість виходів (V – додатковий вхід стробування), зображено на рис. 5.40, в .Такий перетворювач випускають у серії 155 мікросхем (мікросхема К155ПР7 у вигляді ПЗП). Зрозуміло, що чим більше двійкових розрядів перетвориться на двійково-десяткові розряди, тим простіше буде схема перетворювача багаторозрядного двійкового коду на багаторозрядний двійково-десятковий код.

Схему перетворювача 12-розрядного двійкового коду на двійково-десятковий код, виконану на основі мікросхем К155ПР7, наведено на рис. 5.47 .

Правила складання схеми цього перетворювача такі самі, як і схеми перетворювача, зображеного на рис. 5.46 .

У такий самий спосіб можна скласти схему перетворювача для будь-якого n-розрядного двійкового коду.