Contents

СТОРІНКИ |  |

11.1. Перехідні процеси в логічних схемах

11.2. Гонки

11.3. Гонки за входом

11.4. Система двофазної синхронізації

11.5. Часові співвідношення двофазної синхронізації

Висновки

Тестування

11.4. Система двофазної синхронізації

У переважній більшості цифрових пристроїв використаний синхронний принцип роботи. Розглядання систем синхронізації найпростіше розпочати з двофазної (або двотактної) синхронізації, коли для всіх схем пристрою тактові імпульси - це дві взаємно перемежовані в часі послідовності синхроімпульсів (clock pulses) С1 і С2 (рис. 11.8) . Їх одержують від єдиного генератора. Якої-небудь інформаціїці імпульси не мають, вони призначені тільки для вчасного прв’язування всіх процесів цифрового пристрою. Система синхронізації характеризується тривалістю тактового періоду Тт, тривалістю фазового періоду Тф і тривалістю синхроімпульсу Ті. Для симетричної двохфазної синхронізації Тт = 2Тф. У схемі на рис. 11.8, а зображено основні елементи структури цифрового пристрою, типові для ідеї синхронізації. Усі логічні елементи пристрою поділені на два класи— тригери і комбінаційні схеми (КС).

Для двохфазної синхронізації характерне застосування тригерів-засувок (D, DV). Усю сукупність тригерів, які синхронізовані імпульсами С1, можна розглядати як один великий макрорегістр - засувку, позначений на рис. 11.8, а як MRGI. Те, що MRGI містить у собі безліч самостійних регістрів, які мають свої власні імена і не мають між собою значеннєвого зв'язку, не істотно. Важливо лише, що всі вони спрацьовують по С1. Аналогічно всі тригери, синхронізовані С2, розглядаються як макрорегістр MRGII.

Комбінаційні схеми — це логічні схеми, у складі яких немає тригерів, а також будь-яких кіл зворотного зв'язку. Інформаційні процеси в КС поширюються тільки в одному напрямку — від входів до виходів. Прикладами КС можуть бути вузли згортання за парністю, дешифратори,