Contents

СТОРІНКИ |  |

З цього випливає, що в клітину діаграми Вейча для функції Q1+ з номером i = 0 слід записати значення функції Q1+ = 1. У такий спосіб записують усі п'ять значень функції Q1+ = 1. У клітини, що залишилися незаповненими, записують довільні значення Ф, тому що три внутрішніх стани не використовуються.

Функції збудження D2=Q1 і D3=Q2 (на підставі використаного методу кодування внутрішніх станів), у чому легко переконатися, склавши діаграми Вейча для функцій Q2+ та Q3+ . Якщо при побудові принципової схеми використовувати функцію збудження , то одержимо схему, показану на рис. 7.29 .

У разі кодування внутрішніх станів лічильників за допомогою періодичної послідовності символів 0 і 1 слід дотримуватися таких правил:

1) число символів М в одному періоді послідовності визначає коефіцієнт перерахування лічильника;

2) мінімальне число тригерів т знаходять з умови одержання при зсуві періодичної послідовності символів 0 і 1 Мрізних кодових комбінацій.

Виконаємо синтез лічильника за mod 8, заданого періодичною кодовою послідовністю 00001111.00001111. Якщо взяти три тригера (23 = 8), то при зсуві будуть отримані внутрішні стани 000, 000, 001, 011, 111, 111, 110 та 100, серед яких є однакові. Отже, потрібно збільшити число тригерів. Якщо взяти чотири тригери, то кодування внутрішніх станів буде визначатися схемою:. У цьому випадку всі вісім внутрішніх станів будуть різними.