Contents

СТОРІНКИ |  |

Спосіб кодування інформації визначає не тільки специфіку побудови тієї або іншої системи елементів, а й основні її параметри. Наприклад, за рівнем потужності розсіювання на першому місці стоять потенціальні елементи, а на останньому – імпульсні; потенціально-імпульсні елементи займають проміжне місце. З розвитком мікроелектронних логічних схем через складність побудови схем на імпульсних елементах, що потребують часто наявності трансформаторів і конденсаторів, широко використовують потенціальні елементи.

В імпульсних схемах при підвищенні швидкодії ускладнюється синхронізація сигналів, оскільки зміщення їх у часі може призвести до помилкового спрацювання. У схемах на потенціальних елементах немає спеціальних перетворень форми сигналів, кодування засноване на встановленні рівнів, відсутні жорсткі вимоги до синхронізації, що зумовлює їх високу надійність.

За параметрами елементи можна класифікувати залежно від реалізації логічних функцій, навантажувальної здатності, швидкодії або часу затримки, граничної робочої частоти, завадостійкості і споживаної потужності.

Залежновід часу затримки сигналу інтегральні мікросхеми поділяють на пристрої високої та надвисокої швидкодії.

За типами базових елементів електронних перемикачів найпоширенішими є такі схеми:

– транзисторно-транзисторна логіка (ТТЛ);

– емітерно-зв'язана логіка (ЕЗЛ);

– інжекційна інтегральна логіка (І2Л);

– структури метал – оксид – напівпровідник р- типу (р- МОН);

– структури метал – оксид – напівпровідник n-типу (n-МОН);

– комплементарні МОН-структури (КМОН);

– динамічні МОН-структури.