Contents

СТОРІНКИ |  |

Далі звичайно розташовують інші кола сигнальних ліній. Якщо є матриця кристалів ПЗП, адресну шину потрібно в одному напрямку, а шини даних - в іншому. Коло до наймолодшого розряду адреси слід розміщувати безпосередньо після контакту заземлення. Необхідно прагнути до того, щоб ширина кіл була не більше 1/150 їх довжини, і не допускати зиґзаґоподібних трактів (рис. 12.20, а ). Якщо закруглити вершиникутів, обмежити вигини кутом у 45° чи використовувати плавні криві (рис. 12.20, б-г), то це дасть змогу підтримувати імпеданс постійним за частот від нуля до декількох гігагерц.

На останньому етапі потрібно вирішити: 1) наскільки можливо розширити кола ліній живлення та ліній заземлення; 2) якщо є вільне місце на платі, заповнити його та з'єднати між собою заземлення цифрових схем; 3) заповнити вільні ділянки поверхні мідною фольгою та заземлити їх за допомогою кіл або наскрізних отворів. При цьому утвориться протяжна сітка заземлення, що сприяє зменшенню струмових контурів, імпедансу кіл заземлення і завад, що утворяться за рахунок паразитного зв'язку між джерелом і землею та між провідниками заземлення.

За необхідності переналагодження рекомендується критично проаналізувати наявний варіант пристрою для виявлення можливостей удосконалення. Слід вимірювати рівень завад земля-земля між ІС та завад живлення-земля поблизу кожної ІС. Далі потрібно за допомогою осцилографа, чи не виникають перехідні процеси у вигляді згасаючих коливань у схемах синхронізації та інших критичних схемах.

Занадто великі часи наростання фронтів, перевищення рівня завад живлення-земля та згасаючі коливання на передніх фронтах імпульсів свідчать про недопустимо малі ємності шунтувальних конденсаторів. Амплітуда завад земля-земля більше ніж 150—300 мВ свідчить про велику паразитну індуктивність схеми заземлення. Наявність паразитних згасаючих коливань на спадному фронті сигналів означає підвищену паразитну індуктивність живлення-земля.