Contents

СТОРІНКИ |  |

Це легко виконати за допомогою діаграми Вейча на рис. 5.11, а , з огляду на те, що числа j поділили її на вісім частин, тобто на вісім діаграм Вейча для однієї змінної x1, які складаються з двох клітин. З рис. 5.11, а, б випливає, що

Схему, яка реалізує функцію f1(v), наведено на рис. 5.12 (мультиплексор 564КП2).

Основною задачею при синтезі КС на мультиплексорах є оптимальний вибір змінних, які подаються на його адресні входи, тому що складність функцій Аj, а отже і КС, у загальному випадку залежить від зробленого вибору. В розглянутому прикладі на інформаційні входи Aj мають подаватися функції однієї змінної xр (р = const): 0, 1, ,, тому що три з чотирьох змінних подаються на адресні входи. Критерієм оптимальності вибору адресних змінних у цьому випадку може бути кількість функцій Aj, яка дорівнює 0 і 1, тому що такі інформаційні входи не будуть навантажувати кола, які формують сигнали та .

Правило вибору адресних змінних можна установити на основі розгляду МДНФ реалізованої функції. Очевидно, що для найраціональнішого використання адресних входів на них слід подавати ті змінні, від яких найбільше залежить МДНФ функції. Так, якщо в МДНФ функції яка-небудь змінна взагалі не входить, то не треба використовувати її як адресну змінну, тому що відповідний адресний вхід не буде нести ніякого логічного навантаження. Через це як адресні змінні варто використовувати ті змінні ,