Contents

СТОРІНКИ |  |

випадків невизначеності використовують і більш складні форми зображення ситуацій під час перехідних процесів.

Введення стану невизначеності дозволяє виявити важливий, хоча і не очевидний з першого погляду ефект, що завжди потрібно враховувати. На рис. 11.4 . зображено коло з двох елементів, на вхідякого надходить сигнал у вигляді одиничного імпульсу тривалістю Т. У вихідного сигналу в його початку і кінці будуть зони невизначеності тривалістю по 2t кожна. В окремому випадку при t10=t01»0 на виході буде сигнал Y1, що майже повторює вхідний. Однак якщо затримки ввімкнення і вимикання однакові і максимальні, то отриманий сигнал Y2, буде зсунутий щодо вихідного на 2т. У результаті може виявитися, що той самий сигнал, переданий по двох колах на два блоки пристрою, запустить їх не одночасно.

Поняття одночасності розпливається і стає відносним. Якщо затримки ввімкнення відрізняються від затримок вимикання, то сигнал буде укорочений на 2t (Y3) або подовжений на 2t (Y4) . У випадку Y4 укороченою виявиться пауза між послідовними імпульсами. Можуть бути і будь-які проміжні форми розглянутих окремих випадків, причому передбачити характер ефекту заздалегідь неможливо. Якщо коло містить k елементів, то у всіх розглянутих випадках замість двійки як множник при t увійде k. Розробник не може проігнорувати кожний з можливих ефектів, тому він змушений проектувати схему так, щоб жоден з них не спричинив збій в роботі. Якщо на виході кола потрібно одержати імпульс з мінімальною тривалістю Т, то тривалість імпульсу на вході кола має бути на kt більше. Аналогічно потрібно забезпечувати на виході кола і мінімальну тривалість паузи, і максимальну тривалість імпульсу, якщо це потрібно. Двостороннього допуску на тривалість імпульсу, більш строгого, ніж ±kt, вимагати не можна.