Contents

СТОРІНКИ |  |

3.1. Мета мінімізації логічних пристроїв

3.2. Метод безпосередніх перетворень

3.3. Метод Карно-Вейча

3.4. Мінімізація методом Квайна і Мак-Класкі

Лабораторний практикум

Висновки

Тестування

3.2. Метод безпосередніх перетворень

Безпосереднє спрощення початкової логічної функції у вигляді ДДНФ виконують у такому порядку.

1. Для кожної із можливих пар сусідніх конституентів ДДНФ застосовують операцію повного склеювання. При цьому з них виключають по одній змінній. Потім виконують зведення подібних членів. Цей процес повторюють доти, доки в здобутому виразі не буде більше кон'юнкцій, що відрізняються одна від одної значенням однієї змінної. Отриману в такий спосіб форму називають скороченою нормальною формою. Кон'юнкції, що входять у скорочену нормальну форму, називають простими імплікантами. Кожній логічній функції відповідає лише одна скорочена форма.

2. Застосовуючи до скороченої нормальної форми операцію узагальненого склеювання, виключають із неї зайві кон'юнкції (імпліканти). Отриману в результаті послідовного ряду таких перетворень форму, що не допускає подальших склеювань, називають тупиковою формою логічної функції. Тупикових форм для однієї функції може бути декілька.

3. Отримана тупикова форма може випадково виявитися мінімальною. Мінімальною формою є тупикова форма мінімальної довжини. У загальному випадку для пошуку мінімальної форми потрібний перебір тупикових форм, що дозволяє знайти одну або декілька мінімальних форм логічної функції.

Для початкової функції у вигляді ДКНФ мінімізацію за методом безпосереднього спрощення виконують у такий спосіб.

1. Спочатку до членів ДКНФ застосовують операцію повного склеювання.