Contents

СТОРІНКИ |  |

таких мікросхем здійснюють або за способом формування перемичок, тобто за схемою підключення транзисторів до шин стовпців, або за способом формування МДН- транзисторів із двома порогами відмикання: низьким і високим. У матрицях, які програмують за другим способом, усі транзистори з'єднані із шинами рядків і стовпців, як показано на рис. 10.2 , але мають різну товщину підзатворного діелектрика і, отже, різну граничну напругу: більш низьке у транзистора VT1, що відповідає «1», і більш високе у VT2, що відповідає «0». При збудженні рядка Xj напругою, значення якої лежить між двома граничними напругами, транзистор VT1 буде відкритий, а VT2 залишиться в закритому стані, у результаті чого на розрядну шину РШ1 передається потенціал високого рівня, а потенціал РШ2 не змінюється. Розходження в потенціалах розрядних шин вихідні підсилювачі трансформують у стандартні рівні напруг «1» і «0» відповідно.

Програмування мікросхем ПЗПМ здійснюють однократно. Оскільки схема з’єднань або граничні напруги транзисторів не залежать від режиму роботи мікросхеми, вона має властивість енергетичної залежності. Завдяки цій властивості мікросхеми ПЗПМ широко використовують як носії постійних програм, підпрограм різного призначення, кодів фізичних констант, постійних коефіцієнтів.

Мікросхеми ПЗПМ працюють у режимах: збереження і зчитування. Для зчитування інформації необхідно подати код адреси і сигнали керування. Сигнали керування можна подавати рівнем «1», якщо вхід CS прямий, або «0», якщо цей вхід інверсний.

Багато мікросхем має кілька входів керування, зв'язаних логічним оператором. У таких мікросхемах необхідно подавати входи керування визначену комбінацію сигналів, щоб сформувати умову дозволу зчитування.